UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
- Era nașpa, dar mi-a plăcut. Făcea așa... - Am nevoie de...
- Băieți... - Și eu de colo: „Nu... Da!”
- Și ea... - Bine.
Băieți!
Știu că de abia așteptăm întâlnirea anuală din Insulele Caiman...
Sunt foarte nerăbdător.
E și asta o formă de divertisment.
- Dnă Turner, Brett și-o freacă. - Da. Îl văd.
În fine, în trecut au avut loc incidente,
și legea mă obligă să vă reamintesc regulamentul firmei,
respectiv, ce putem face și ce nu.
Ia stai!
- Ce e? Aud un val. - Faceți valul.
Băieți, știți ceva?
Băieți... Sunt chestii generale...
Dă-mi voie.
Băieți, cu cât mai repede terminăm, cu atât mai repede putem...
Hai, dați-vă drumul toți pe Paul! Ejaculați pe Paul!
Direct în ochi! Orbiți-l!
- Încep tranzacțiile! - Paul, încă una de la distanță!
Nu! N-ai păstrat un glonț pentru mine!
Doamne, va fi nașpa rău!
- Și eu voi fi acolo de una singură. - Grand Cayman!
Mi-e tare milă de tine. E atât de greu.
O să lucrez, fraiere. Știu că înțelegi greu conceptul.
Foarte amuzant.
- N-o să lucrezi chiar tot timpul. - Dar o să fiu cu niște idioți.
Bine, fie. Atunci vin și eu.
- Minunat. Ne vedem acolo. - Serios. Îmi fac timp.
Poți să mai adaugi un idiot la grup.
- Sigur. De ce nu? - Minunat. Îmi fac rezervare.
- Pe curând! - Minunat. Pa!
Cayman!
- Bună, dragule! - Bună!
Doamne, ai făcut cafea! Slavă Domnului!
Ascultă...
N-o să pot veni să-ți cunosc părinții weekendul ăsta.
- A apărut ceva. - Dar avem bilete Cizme deocheate.
Știu!
Mă oftic de mor. De-abia așteptam.
- Îți poți schimba programul? - Nu. Îmi pare rău.
N-am nicio șansă să intru la Harvard.
La vârsta ta, am spus exact același lucru.
Dar pe atunci era mai ușor să intri.
- E-adevărat. - Cred că ai o șansă reală.
Bună ziua! Scuze pentru întârziere. Dna Wexler vine imediat.
Mulțumim.
Începe spectacolul.
Trebuie să plecăm.
- Poftim? - Plecăm.
- Plecăm. Haideți! - Poftim?
Așteaptă! Tată!
Chloe?
Femeia aia e un coșmar. Nu vrei să ai interviul cu ea.
O cunoști?
Firma noastră a lucrat cu ea și nu ne-am înțeles.
- Nu mai am nicio șansă. - Nu-i adevărat.
- O să rezolv eu. Nu-ți face griji. - Are dreptate.
Mersi, iubito. Ai salvat situația. Te iubesc. Ne vedem diseară.
- Te iubesc! - Pa!
E tare nașpa că Marianne v-a dat afară de la ea.
Nu-i nimic. Era timpul să plecăm.
Ethan! Ce ziceai?
M-a nimerit direct în spate. Pe bune?
Nu așa mi-am imaginat că va fi viața mea.
Așa e, amice.
Dar îmi place.
Mori!
- Bună, iubito! Lucrăm! - Minunat.
Voiam să-ți spun că am trimis tuturor un e-mail cu o idee trăsnită,
dar ar putea fi super nostim.
În loc să mă duc numai eu în Insulele Cayman,
ce-ar fi să mergem cu toții, toată gașca?
- Serios? - Îmi vin pantalonii ăștia?
Felix zicea că nu mi-i pot trage.
- Sunt super sexy. - Pleci în două ore.
Va fi ca o vacanță de primăvară pentru adulți.
Îmi place conceptul.
E grozav că Blackstool plătește pentru toți.
Nu plătesc ei pentru toți.
- Mergem în Cayman? - Da.
Nu, trebuie să-și plătească fiecare.
Iubito, cât costă biletele?
- 1.100 de dolari la economic. - 1.100 de dolari.
Nu ne permitem așa ceva.
- Marianne sigur nu-și permite. - Eu nu pot. Și trebuie să lucrăm.
Sam nu va putea. Sigur e ocupată.
O idee idioată. Idioata de Lisa!
Dumnezeule, mă uit la la computer și am primit un e-mail de la Nick.
Mi-a trimis un e-mail. Zice că el merge!
- Poftim? Nick merge? - Da!
Deci... ne vedem peste o săptămână. Ținem legătura.
Bine.
- Distracție plăcută! - Bine. Pa!
Ce s-a întâmplat? Am avut o senzație ciudată.
Nick se duce?
Asta e Lisa, nivelul avansat de ninjutsu.
După nuntă, ne-am certat
și acum mă pedepsește mergând în Caraibe cu altul.
Cu care ieșea pe vremuri. Nu uita asta.
Da.
Salutare!
- Tocmai am văzut-o pe Anka Wexler. - Pe cine?
Sărutul ăla idiot a distrus complet interviul fiicei mele vitrege la Harvard.
ca nu mai zic că era să-mi distrugă căsnicia.
Acum trebuie s-o duc pe Chloe la Harvard pentru interviu.
Te duci la Cambridge? Doamne! N-am mai fost de-o veșnicie.
Imaginează-ți...
Știu la ce te gândești. Răspunsul e nu.
Luăm camere separate. Să mergem cu toții! Va fi haios.
E o idee proastă, n-ar trebui să te duci.
Max, e o expoziție despre vârcolaci, nu pot s-o ratez.
Expoziția despre vârcolaci există?
Ethan?
- Privește-mă și spune-mi... - Nu e reală.
Vreau să merg la Cambridge. E greșit?
Lisa se va distra în Cayman. Eu de ce nu pot?
Atunci spune așa. Lucrăm acolo.
Biblioteca Widener are istorie medievală. Lucrăm acolo.
Te bagi?
- Da! - O facem!
Mergem la Cambridge!
Cambridge!
- Asta... - E rasist!
Cred că... da.
- Gata. - E prea mult.
Mă bucur că sunt aici.
N-am mai fost la plajă de mult. Întotdeauna mă ard, dar îmi place.
Paul! Ce surpriză plăcută!
- Mă bucur să te văd! - Lisa!
Nick, el e Paul. Paul, Nick.
Paul lucrează tot la Blackstool. E singurul normal.
Bine. Perfect.
Incredibil de când ești acolo. Ar trebui să demisionezi.
Plătesc o pensie alimentară mare.
Nu divorțați! Când credeți că ați făcut-o, de fapt nu e așa.
Ne schimbăm de hainele de pe drum
și luăm costumele de baie!
- Haide! - Nu? Ne vedem acolo.
- Bine. - Ghiulea!
- Ce? - Nu-i așa?
Te simți bine?
- Incredibil, omule! - Ce noroc pe capul tău!
- Parcă nici n-am plecat. - Bun venit acasă!
Până și mirosul mi-e familiar. Cât mă bucur că sunt aici!
Băieți, vă rog, fără nostalgie. Scutiți-ne.
Acum mă simt nevoit să vorbesc de nostalgie.
Trebuie să joc și eu. Vreau să intru în joc.
Priviți-mă! Atenție!
A fost cam sus. Îmi pare rău.
Fă pași!
Nu cred că sunt studenți.
Ce-i asta, Poveste din cartierul de vest?
- N-a fost niciodată o zonă sigură. - Îmi amintesc.
- Nu te mai duce. - Stai aici.
- Bine. - Hai la hotel.
- Bine. - E aproape...
Tare! Categoric mergem la prânzul ăsta.
De-abia aștept să-l văd pe Coolio.
Da. Coolio e un artist interesant.
Da, foarte.
Sunt aici câteva zile. Ce vrei să facem?
Ședința matinală de yoga sună interesant.
Au un teren de golf grozav. Ne costumăm și ieșim cu crosele.
Golful e interesant. Tiger Woods mai e bun?
Ti... Poftim?
Ce... se întâmplă?
Nu!
Locul lui Tiger Woods a fost luat de altul.
- Mersi pentru clarificare. - Da.
- Ți-am găsit cărțile. - Doamne! Pune-le la loc.
Fii atent!
Uită-te la el.
Doamne!
- Unde e tipul ăsta? - Doamne!
Uită-te la părul lui!
- Și uită-te la mine. - Știi ce e ciudat?
Că poza asta a fost făcută doi ani mai târziu.
Ce s-a întâmplat?
Au fost doi ani dificili, omule. Crede-mă.
Dar nu contează. Ăsta e trecutul.
Acum suntem în prezent
și o să scriem o carte tare cu vârcolaci.
- O să facem milioane. - Absolut.
Apoi o să scriu din nou ce-mi place.
- Știi ce-mi place? - Ce?
Că în era computerelor și a internetului,
a informației accesate instant,
noi ne documentăm într-o bibliotecă, ne întoarcem la izvoare.
Da. Nimic nu bate documentarea într-o bibliotecă de top.
Ghici ce am găsit online?
Ai intrat? Eu n-am semnal deloc aici jos.
- Nu, pe wi-fi. Intră pe wi-fi. - E Harvard Guest?
- E un hotspot Boingo. - S-a făcut.
Știi că vrăjitoarele erau judecate?
În Evul Mediu au fost judecați și vârcolaci.
Serios?
Adică există vârcolaci?
Scuză-mă. Ce site e ăsta? Unde ai găsit așa ceva?
E pe Wikipedia.
Am căutat vârcolaci pe Google. Am scris „vârcolaci”.
Pe Google?
Știu, trebuia să ne fi gândit la asta mai demult.
E unul aici, Peter Stumpp. Ascultă.
I se spunea Vârcolacul din Bedburg.
- N-a făcut nimeni nimic cu asta? - Nimic.
- Serios? - Da! Știi ce ar trebui să facem?
Jasmine nu scapă. E prinsă și judecată la tribunalul pentru vârcolaci.
- Îmi place. - Asta e structura.
- E finalul nostru. - Vine procesul...
- E lună plină... - ...iar procurorul devine vârcolac.
Efectiv, în timp ce spune: „Obiecție...”
Judecătorul aruncă cu ciocănelul, iar el îl prinde.
- Genial! - Asta-i cartea! Îi zicem...
Peter Stumpp: Vârcolacul din Bedburg.
- Sau Procesele vârcolacilor. - Din Bedburg.
- Doar Procesele vârcolacilor. - Să fim cât mai specifici cu putință.
Știai de procesele vârcolacilor? Am aflat acum două secunde.
Așa e. M-ai prins, e adevărat.
Nu-i așa? Asta-i cartea!
- I-am dat de cap! - Da!
Procesele vârcolacilor!
Ești vinovat de crearea Proceselor vârcolacilor!
Accept pedeapsa, pentru că mărturisesc fapta!
- Rață. - Rață, da.
Rață.
Vânător!
N-ai mai pomenit tu pizza care să fie atât de aproape.
- Ce părere ai? - Nu-i rea.
Nu-i rea! Îți place!
- Mă simt în formă maximă. - Chiar ești.
Nu-i așa?
- Jonglează! - Bine.
Doamne, ce zi frumoasă!
Da!
Aș ține-o așa toată noaptea.
- N-ai terminat? - Nu, încă nu.
Mă frec doar de tine.
- Ți-e foame? - Da.
- Hai să mâncăm. - Îmi place ideea.
Reîncărcarea!
Toate bune?
Da.
- Am nimerit-o. - Ai nimerit-o la fix.
- La fix. - Mersi. Ești un băiat bun.
Mersi. Te iubesc. Mă bucur că am făcut asta.
- Am făcut treabă, știi? - Așa e.
- Și știi ceva? - Ce?
- Știi ce spunea Felix? - Nu, ce anume?
El a crezut mereu că te plac.
Nu e o nebunie?
- Da. - Îl scotea din minți.
- Spunea asta întruna. - Da, bine.
E o aiureală, nu?
- Noi doi... - Nu e nimic.
Nu s-ar putea întâmpla nici din greșeală.
- Aș avea eu grijă. - Brusc, într-o seară...
N-o să vezi, amice. Îți promit.
- Omule! - Bine. Așa.
- Și mai știi ceva? - Ce?
Felix spunea că această carte e și meritul meu.
- Poftim? - Că ar trebui să-mi apăr interesul.
Nu e o aiureală? E o aiureală.
Chiar vrei să avem discuția asta acum?
Nu, cred că e o aiureală!
Îți trec multe gânduri prin cap acum.
- Chiar am multe pe cap! - Ar trebui să te culci.
- Poate unul. - Nu, n-o facem.
Hai, la culcare!
- Te iubesc, amice. - Și eu pe tine.
Felix mai crede și că ai o aventură.
Cu Marianne.
- Stăm aici? - Da.
Măiculiță, doare tare!
Da, mi-e greu să mă așez.
Da.
- Bună! - Bună dimineața! Bună ziua!
- Cât e ceasul? Nici nu știu! - Ceva de băut pentru început?
Nu. Doamne, nu! Dar sunt lihnită, Desmond.
Vreau să dau comanda.
Vreau de toate, începând cu salata de pepene.
Le vreau pe toate, plus ce vrei tu. Vrei de mâncare sau de băut sau...
Cred că e suficient pentru amândoi.
- Sună bine. Mersi. - Cu plăcere.
- Îmi place cum zâmbești. - Mulțumesc.
- Da. - Ce se întâmplă cu tine?
- Adică? - Parcă ai fi luat cocaină.
- Nu am... - Parcă ești drogată.
Mă simt bine. Sunt încântată să fiu aici. E o vacanță de vis.
E distracție. O să jucăm golf.
Apoi merg la o conferință despre revirimentul instrumentelor derivate.
Minunat.
Scuze, despre el vorbeai?
- Degrasso? - Cine?
- Da. El e. - Un coleg, nu?
- Trebuie să-l chemăm. - Nu. Putem doar...
Nu, e musai.
- Alo! Nu te supăra! - Da?
- Ai o secundă? - Bună!
- Care-i treaba? - Bună! Facem și asta...
- Da. - Soțul tău?
- Nu. - Nu.
Nu, sunt de la ASF. Avem o problemă aici.
Nu aveți jurisdicție aici. Suntem în Grand Cayman!
E protectorat britanic,
deci căcaturile voastre de reguli de găozari și limbiști,
lăbărelile voastre, nu fac nici cât un căcat uscat aici.
Am un pașaport american și unul elvețian, sugea-mi-ai!
Cum te cheamă, câine? Legea te obligă să îmi spui numele.
Cum mă cheamă? Mă cheamă Mike „Țiamtraso”.
Nu știu niciun Mike Țiam...
Ba da. Tocmai ți-am tras-o.
- Te-a fraierit. Am pus pariu. - Și eu, care...
- Știu. - Ce naiba?
Ai luat-o complet razna.
- Dar cine ești? - El e...
Suntem vechi prieteni. El e Nick.
Da.
Parcă erai măritată.
Sunt.
Nu sunt o adulteră. Nu-mi înșel soțul.
Da, nici eu nu sunt.
Ai văzut? Ce se întâmplă în Cayman, rămâne în Cayman.
- Nu cred că așa e vorba. - Ba da.
- Când ești aici, așa se spune. - Trebuie să plec, dar tu...
- Da. - Eu și cu tine suntem la fel.
Singura diferență dintre noi e o sculă de zece centimetri.
Salve, câine!
Mamă, ai dreptate!
Tipul e un psihopat.
- Ce s-a întâmplat? - Mă duc...
la sală.
Poftim? Am comandat o grămadă de mâncare.
- Au dispărut multe de aici. - Știu.
- Tasty. - Da.
- Tommy's. - Pizzeria Uno. Store 24.
Toate prăvăliile bune. Zău așa! Dar știi ce sunt sigur că mai e aici?
Nu. Sunt sigură că inițialele noastre nu mai sunt acolo.
Ba da, trebuie să ne uităm! Dunster e în drum.
Dunster e în drum? Nu mai stai la cămin.
- Va fi mereu căminul meu. - Nu mai e de 20 de ani.
Dar hai să vedem dacă putem intra.
Ce faci? Ești un pui de delfin?
- Da. - Bine.
Când vii de pe mare, nu te țin picioarele. Mie-mi zvâcnesc șoldurile.
Nu mă pot opri din zvâcnit.
Am făcut-o de multe ori, nu?
- N-ar trebui să fii încălțată? - E bine.
- Nu e bine. - E bine.
Nu cred că ăștia dezinfectează banda.
Vrei să te duci să faci exerciții altundeva?
De ce faci mișcare? Am făcut mișcare vreo șapte ore.
- Știi... - Da, dar nu mă pot concentra.
- Asta te distrage? - Nick, haide! Termină!
Da! Frânghiile sunt marfă!
Parcă aș fi Alfred Molina în Omul păianjen.
Sunt Doc Octopus!
Lisa, privește!
Lisa, uite!
Uită-te!
- Lisa, uite! - Ce?
Privește!
Băga-mi-aș!
- Te-ai lovit? - Lasă-mă în pace!
- Cred că te-ai lovit serios. - Doamne!
N-am nimic.
- De-abia poți să calci pe el. - Nu-i nimic.
- Nu, te duc la spital. - Ai făcut destul.
- Adică? - Nu trebuie să mă duc la spital.
Mă simt bine.
Lisa.
Tipule înalt!
Tipule înalt cu hanorac și rucsac!
Nu, tipule scund cu hanorac și ruc...
- Fata, fata cu hanorac și rucsac! - Fata cu hanorac!
Fata cu hanorac!
Sam!
Doamne!
Oameni de pe vremuri, sărutându-se. Stăpânii pereților, de 20 de ani.
Și paturile, nu-mi vine să cred! Sunt paturi de copil.
Dormeam împreună toată noaptea într-un pat ca ăsta?
Incredibil. Totul e la fel. Cuverturile...
Lampa de rahat cu halogen...
Păr peste tot, deci clar că e cameră de fată.
Așa e.
Aș vrea să îndulcesc și mai mult momentul ăsta.
Ești frumoasă ca în ziua când te-am cunoscut.
- Ba chiar mai frumoasă. - Nu-i adevărat.
O să transmit complimentul salonului meu de cosmetică.
Vino încoace.
Uite.
- Acolo sus. - Da.
Ce ciudat, au trecut atâția ani și suntem tot acolo.
SD și ET.
Ei sunt. Intrușii.
Nimeni nu e violat aici.
E clar că nu violez.
Ți-am adus cola, vere!
Mersi.
Îmi pare rău pentru picior.
Sper să nu-ți dea peste cap deplasarea.
Nu-ți cere scuze. Nu e vina ta.
Sper să nu crezi că toată povestea asta a fost o greșeală.
Fiindcă mie mi-a plăcut mult...
experiența asta sau cum îi spui tu.
Ești una dintre, dacă nu cumva cea mai...
cea mai importantă persoană din viața mea,
dintre toate femeile... și bărbații.
- Știi tu... - Știu.
Doar că nu vreau să vorbim despre asta. Sunt sigură că înțelegi.
Da. Absolut, înțeleg.
Vreau doar să adaug... Țin sincer la tine.
Ești deosebită pentru mine
și nu am pe nimeni la care să țin mai mult.
- Nu știu cum faci asta. - Știu, e atât de...
Nu știu cum faci.
Cum reușești să te cuplezi așa, la întâmplare, fără să însemne nimic?
Ți se rupe inima. Te simți oribil după.
Bine. Cum e piciorul?
- Mă doare tare. - Bine.
O să pun asta aici, cât să nu ajungi la ea.
Vezi să nu ți-o tragi din greșeală cu un necunoscut
în timp ce te târăști.
Haide! Ai venit aici dintr-un singur motiv.
- Nu eu am planificat asta! - Ce alt motiv aveai?
Așteptam să merg la Coolio, iar tu mi-ai tras-o de m-ai rupt!
- Am invitat tot grupul de prieteni! - Am dovada! E totul în e-mail.
Nu suntem la Watergate! Nu scoți dovezi.
Ba da. Uite e-mailul. Ți l-am trimis și ție.
M-ai sunat, apoi ai trimis un e-mail ca să-ți acoperi urmele.
Afară, vere!
Ce să-ți spun! Nici nu poți imita accentul.
Samantha...
Sam.
- Regret, am intrat din cauza mea. - Nu m-ai forțat să fac nimic.
Când sunt cu tine, fac alegeri greșite și nu mă mai opresc.
E a doua oară că ne oprește poliția de când te-ai întors.
- Știu. - Nu e normal.
Pentru mine e. Mi se întâmplă întruna.
Dar asta e altă poveste.
Ethan...
Pot să te conduc? Nu fugi, o să se creadă că te urmăresc.
- Ce e? - E camera lui Chloe.
- Se pare că dă petrecere. - Cunoaște pe cineva aici?
Chloe poate chema prieteni de la internat de oriunde.
Doamne!
Sunt atât de tineri!
Da.
Trebuie să încheiem capitolul ăsta.
Poftim? De ce?
Pentru că te iubesc.
N-o spune!
E esențial să nu spui asta.
Ce crezi că se întâmplă dacă o spui?
Nu vreau să-mi iau rămas-bun.
Nici eu.
- Ne vedem în avion. - Și la petrecerea de ziua ta.
- Și la piesa lui Marianne. - Încă o piesă?
Annie.
Toată piesa e în șoaptă, iar Annie e jucată de unul de 90 de ani.
O să-mi pară rău că întreb, dar cine-l joacă pe Daddy Warbucks?
- O fată de 12 ani. - Firește.
Ciudat.
Chloe, ce naiba? Ai interviu mâine. Toată lumea, afară!
Sam, zău așa. Nu e cool.
Sunt cea mai cool. Tot trebuie să plecați cu toții.
- Și am spus... - Minunat. Mersi.
...și cred că vorbesc engleză aici. Știți?
Ce faci, schiloado?
Ești bosumflată de când ți-a plecat iubărețu'.
Ce faci?
Nu e clar?
Sunteți niște animale fără pic de suflet.
O s-o spun astfel încât să înțelegeți, bine?
Să mi-o sugi până-ți iese pe ochi!
Îmi dau demisia!
Da!
- Așteaptă. - Ce e?
Îmi pare rău să aud asta.
Ești o avocată foarte bună și îți voi scrie cu drag o recomandare
și o apreciere pe LinkedIn.
Slujba asta nu e pentru oricine.
Mersi. Poate că o să accept oferta asta.
Aplaudați-o. A fost foarte curajoasă!
Și al naibii de sexy.
Bravo. A fost super.
Absolut demențial. Ce-a fost asta?
Subtitrarea: Nicu Teodorescu